‫אני סמוראי!‬
‫למה שלא תבואי אתי?‬
‫זוכרת את זה?‬
‫האם תשימי את זה שוב?‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני שייכת לאמאנושי.‬ ‫-לא!‬
‫את אשתי!‬
‫לא משנה מה תגידי, אני אקח אותך אתי הביתה!‬
‫אם באת הנה, זה אומר שהכפר בטוח, נכון?‬
‫הכול שב לקדמותו.‬
‫מצב הרוח שלהם ישתפר עם הזמן.‬
‫זה היה מוקדם מדי בשביל קצושירו.‬
‫הלכתי אחר האדם הלא נכון.‬
‫- מבוסס על הסיפור ״שבעת הסמוראים״‬ ‫מאת אקירה קורוסאווה -‬
‫- פרק 23: השקרים -‬
‫אם נמשיך כך, נוכל לעזוב עוד הבוקר!‬
‫כן.‬
‫מה זה? באת לעזור?‬
‫אין צורך!‬
‫אתם, הסוחרים, מעולם לא סחבתם משהו‬ ‫כבד יותר מחשבוניה, נכון?‬
‫האם אתה באמת מתכנן להילחם בבירה?‬
‫ברור!‬
‫יהיה עליכם להילחם בשודדים.‬
‫אולי יש לכם סיכוי, אבל אל ‬ ‫תמעיטו בערכו של אוקיו.‬
‫טוב, תודה על העצה.‬
‫אתה מעליב אותי כשאתה מדבר ככה.‬
‫אדון קמביי, אתה בוטח באיש הזה?‬
‫אתה לא?‬
‫היי, לא שוב!‬
‫אתה כזה מעצבן, היהאצ׳י!‬
‫אם אדון קמביי בוטח בו, אז גם אני.‬
‫אפילו אם הוא סוחר מעיר הבירה.‬
‫שלחנו אנשים לחפש אתכם,‬
‫אז אני מבין למה אתם לא בוטחים בנו.‬
‫אני מבטיח לכם שאיני אויב ‬ ‫או ידיד של אף אחד.‬
‫חיי ניצלו ואני אזכה לחיות ‬ ‫יום נוסף, תודה לאל.‬
‫קיוזו!‬
‫האם תעבוד עבורי?‬
‫היהאצ׳י.‬ ‫-מה?‬
‫יש לך רגע?‬
‫כן.‬
‫- גחלילית -‬
‫כמה זמן אתה מתכנן להישאר ככה, ריקיצ׳י?‬
‫הכוהנת מיקומארי.‬
‫אמרתי לסאנה שזה לא מפריע לי,‬
‫אבל אני לא מסוגל פשוט לקבל את זה.‬
‫אל תנסה לזרז את זה.‬
‫תן לזה זמן.‬
‫ריקיצ׳י,‬
‫גם אני דיברתי אתה על כך,‬
‫ואשתך מוזמנת להישאר עמנו זמן מה, אם תרצה.‬
‫הרשיתי גם לכמה מהנשים האחרות לעבוד פה.‬
‫אין בעיה להוסיף אדם או שניים.‬
‫אני פשוט לא מבין.‬
‫הוא זה שחטף אותה.‬
‫איך היא יכולה לומר שהיא מאוהבת בו?‬
‫האם החיים בבירה היו כה טובים?‬
‫היא בטח אכלה המון אוכל טעים,‬
‫ולבשה בגדים יפים.‬
‫זו הסיבה שהיא לא רצתה לחזור‬
‫לחיים הקשים בכפר!‬ ‫-ריקיצ׳י!‬
‫אולי זה מה שהיא אמרה, ‬ ‫אבל היא נשאה את הילד שלו.‬
‫אולי היא הגנה עליו, ‬ ‫ולא הייתה לה ברירה אחרת.‬
‫הבנתי!‬
‫זה בטח העניין.‬
‫אמאנושי התייחס אליה יפה כדי לשלוט בה,‬
‫וכך הוא מנע ממנה לחשוב שהיא אסירה.‬
‫זה די יצירתי.‬
‫אמאנושי ואוקיו דומים באופן מדהים.‬
‫אני לא יודע מה לעשות!‬
‫התעשת על עצמך, ריקיצ׳י!‬
‫מיזוקי!‬
‫אם אתה לא יכול להציל את סאנה,‬
‫מי עוד יכול להציל אותה?‬
‫מחשבותיה של סאנה עדיין שבויות בידי הבירה!‬
‫נכון, אכלנו המון מאכלים‬ ‫שלא יכולנו לאכול בכפר,‬
‫ולבשנו בגדים יפים כל יום, ‬ ‫ללא עפר, אבק וזיעה.‬
‫עם זאת,‬
‫תראה את היד הזאת.‬
‫היא הייתה פעם הרבה יותר מחוספסת.‬
‫היא נהגה לגדל אורז וירקות.‬
‫אבל מאז שהגענו לבירה,‬ ‫היא נהפכה לכזאת חיוורת.‬
‫הם שמו עלינו איפור ואודם, ‬ ‫ואמרו לנו להיות יפות ולחייך!‬
‫לא משנה כמה יפות היינו, ‬ ‫בשבילם אנחנו סתם חווה.‬
‫למרות שאני בתו של חוואי,‬
‫אין דבר גרוע מכך!‬
‫חווה?‬
‫זה בדיוק מה שהיינו!‬
‫זרעו של אמאנושי נזרע בתוכנו,‬
‫ממש כמו חווה!‬
‫אתה מבין כמה אומללות היינו, ריקיצ׳י?‬
‫אני רוצה לבקש את עזרתו של קמביי, ‬ ‫בדיוק כמו שאתה עשית.‬
‫אני רוצה שתמחצו את הבירה!‬
‫זו לא סתם טינה.‬
‫זו נקמה על מות אימא ואבא שלי,‬
‫ועל כל תושבי הכפר שסבלו מידם!‬
‫מובן.‬
‫מעולם לא חתכתי מישהו ‬ ‫עד שפגשתי אותך, אדון קמביי.‬
‫אבל הרגתי מישהו בעבר.‬
‫בגלל הבגידה שלך, נכון?‬
‫אתה קולט מהר.‬
‫אז אתה קשוח עם כולם בגלל שאתה ‬ ‫לא מסוגל לסלוח לעצמך על העבר?‬
‫כן.‬
‫הייתי חלש.‬
‫המידע שהדלפתי הביא למותם ‬ ‫של כל חבריי ליחידה.‬
‫זה היה מעשה טיפשי.‬
‫איך אכפר על כל המוות שנגרם בגללי?‬
‫אני חושב על זה כל חיי.‬
‫אולי העזרה לכפר קאנה ‬ ‫היא הדרך שלי לכפר על חטאיי.‬
‫אם כך, הישאר אתי עד הסוף.‬
‫אם אהפוך לאדם טוב יותר ‬ ‫על ידי חיתוך אנשים, אז בטח.‬
‫טוב לשמוע.‬
‫הייתי קצת מודאג מהאופן בו אתה ‬ ‫בוטח באנשים, אדון קמביי.‬
‫תחילה, הייתי מודאג מכך ‬ ‫שסלחת למישהו על בגידה,‬
‫אבל כעת אני מעריץ אותך על המחווה הזאת.‬
‫אם רק הייתי פוגש מישהו כמוך מוקדם יותר.‬ ‫-אל תשבח אותי.‬
‫כולם פה!‬
‫קמביי!‬
‫ריקיצ׳י רוצה...‬
‫סמוראי נכבד.‬
‫ברצוני לבקש טובה.‬
‫רסק את הבירה!‬
‫הייתי עושה זאת גם לולא ביקשת.‬
‫כן! אנו נעשה זאת!‬
‫הם בדרכם לכפר קאנה.‬ ‫-מה?‬
‫אוקיו הארור הזה!‬
‫הוא היה איכר, אז אנחנו נשתול אותו באדמה!‬
‫לשתול!‬ ‫-חכו רגע!‬
‫מה? מה העניין, נפח?‬
‫הכנתי את זה מחלקים שמצאתי.‬
‫תוכלו לירות כל חץ שהוא בעזרתו.‬
‫קחו אותו אתכם.‬
‫תודה.‬
‫הרשה לי להשחיז לך את החרב שוב בהזדמנות.‬
‫אני אמתין לכך.‬
‫כמובן.‬
‫בואו נזוז!‬ ‫-קדימה.‬
‫דרך צלחה!‬
‫סוף סוף חזרתי, ‬ ‫ואת שולחת אותי די מהר, לא?‬
‫טוב, לא הבאת לי שום מתנות.‬
‫אאוץ׳.‬
‫וואו, אתם כאלה רומנטיים!‬
‫יפה מאוד!‬
‫בהצלחה, ילדתי.‬
‫שמרו על עצמכן.‬
‫גם את, מיזוקי.‬
‫שמרי על סאנה בשבילנו, בסדר?‬
‫בואי לבקר מדי פעם.‬ ‫-כמובן.‬
‫בואי נלך הביתה, לכפר קאנה.‬
‫נתראה, חברים!‬
‫להתראות!‬ ‫-להתראות!‬
‫הם עזבו.‬
‫אני מקווה שסאנה תהיה בסדר.‬
‫היא תהיה בסדר, היא עם כולם.‬
‫טוב, אדון סוחר.‬ ‫-מה?‬
‫דוד הקיטור הפסיק לעבוד, אז...‬
‫קודם אמבטיה ואז קיטור...‬
‫מספיק להתלוצץ.‬
‫אני מבקשת ממך להרתיח מים.‬
‫למה את מתכוונת, ״להרתיח מים״?‬
‫אני גמור, טאנומו. אני לא מסוגל להמשיך.‬
‫על מה אתה מדבר? הבירה כמעט פה!‬
‫חכה רגע!‬
‫תראה! הבירה!‬
‫הוא פצוע!‬
‫מגיע לו.‬
‫טסאי, קח אותו לטיפול רפואי, מיד.‬
‫רופא...‬ ‫-אמאנושי הנכבד!‬
‫אני זה שמדבר.‬
‫אתה צריך לשמוע משהו.‬
‫קודם כל אתה תקבל טיפול!‬
‫ספר לו, טאנומו.‬ ‫-אבל...‬
‫אני לא מבין מה העניין, אבל דבר. קדימה.‬
‫תודה רבה.‬
‫האיכרים והסמוראים תקפו אותנו ופגעו בנו.‬
‫עם זאת, הסמוראים השכירים סיפרו לנו‬
‫שאמאנושי הנכבד הורה להם להגן על הכפר!‬
‫כן.‬ ‫-אמאנושי הנכבד,‬
‫אתה הורית לנו ללכת לכפר.‬
‫וזה מה שקרה בסוף.‬
‫אז החלאות האלה שיקרו לנו?‬
‫או שהם באמת קיבלו ‬ ‫הוראות ממך, אמאנושי הנכבד?‬
‫הסבר לי את זה בבקשה!‬
‫מה נראה לך?‬
‫ענה לי בבקשה!‬
‫בעודנו מדברים, החיילים שלי ‬ ‫מקבלים בראש מהחלאות האלה!‬
‫זה בסדר מבחינתי.‬ ‫-אמאנושי הנכבד!‬
‫מה אמרת?‬
‫אני נתתי פקודות לכם, ‬ ‫לאיכרים ולסמוראים השכירים.‬
‫אף אחד לא שיקר לך.‬
‫למה?‬ ‫-למען העתיד.‬
‫העתיד?‬
‫למען העולם הזה שקיבלתי משמיים.‬
‫אחרי שהמלחמות הסתיימו, ‬ ‫האיכרים וגם הסמוראים השכירים‬
‫שהצליחו לחסל את השודדים נשבעו לי אמונים.‬
‫כסמוראי,‬
‫אין דבר מכובד יותר מלמות עבור אדונך, נכון?‬
‫מספיק!‬
‫וואו, זה היה מדהים!‬
‫זה התותח הראשי של הבירה?‬
‫אולי הייתי קצת פזיז.‬
‫הכול בסדר, עבודה טובה!‬
‫אמאנושי הנכבד,‬
‫משהו כזה יכול להתרחש שוב.‬
‫מה נעשה?‬
‫קשה להתמודד מול הסמוראים האלה.‬
‫למה שלא נהפוך אותם למכונות אמתיות?‬
‫מכונות אמתיות?‬
‫אם הרופא ייפטר מהנשמות שלהם,‬
‫הם יהפכו לסמוראים מכניים אמתיים‬ ‫שימלאו את הוראותיך במדויק.‬
‫נשמע טוב. עשה זאת!‬
‫כן, אדוני.‬
‫היי! אתה שם, אדוני!‬
‫- חיים למכירה -‬
‫גורוביי.‬
‫צעיר.‬
‫מיואש.‬
‫אתה מיואש מאוד.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אתה בטח מתלוצץ.‬
‫גם אני רוצה לשאול משהו. לאיפה אתה הולך?‬
‫אני הולך לאיפה שיש קרב.‬
‫אם תמשיך כך, השודדים ינצחו אותך.‬
‫אני...‬
‫אני... לא אפסיד!‬
‫לקרב...‬
‫אם כבר מדברים על דברים שלא משתנים,‬ ‫האנשים האלה כל הזמן תלויים כך.‬
‫אחותי הגדולה נמצאת פה?‬
‫כן.‬
‫עצור פה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אחות גדולה?‬
‫אחות גדולה!‬
‫מיזוקי.‬
‫מיזוקי!‬ ‫-אחות גדולה!‬
‫זו באמת את, מיזוקי?‬
‫הסמוראים הצילו אותי!‬
‫קמביי!‬
‫תודה רבה לך.‬
‫לא, אני זה שחייו ניצלו.‬
‫אני שמחה בשבילך, מיזוקי.‬
‫אני בטוחה שהכול יסתדר בינך ובין ריקיצ׳י.‬
‫סמוראי נכבד.‬
‫אני אישאר כאן עם אחותי,‬
‫אז עליי להיפרד לשלום.‬
‫אני מבין. שמרי על עצמך.‬
‫גם אתה שמור על עצמך, סמוראי נכבד.‬
‫קמביי שימאדה.‬
‫כן.‬
‫הכול הודות לקמביי, נכון?‬
‫מנהיג הקרבות האבודים.‬
‫אני פשוט לא מבין איך העולם הזה עובד.‬
‫אבל יש לו את ריח שדה הקרב.‬
‫מה זה?‬
‫ריח נורא.‬
‫אוי לא.‬
‫למה קירארה נהיית אדומה?‬
‫סתם...‬
‫למה עשיתם את זה? הבהלתם אותנו!‬
‫אה, שכחתי!‬
‫מה קרה, קומאצ׳י?‬
‫דוד גדול, השארנו את החליפות‬ ‫של השיקימוריביטו בבירה!‬
‫אה!‬ ‫-אני ממש מצטערת!‬
‫קיבלתי דיווח מהסיור בקוגאקיו.‬
‫ספר לי.‬
‫איבדנו את עקבותיהם ‬ ‫של קמביי שימאדה וחבורתו.‬
‫איפה?‬
‫במערת אבן הגיר, בכפר שיקימורי.‬
‫אז הם חיפשו שם מקלט, אחרי הכול?‬
‫ומה בנוגע לאבא שלי?‬
‫הוא עובד כמשרת בפונדק.‬
‫משרת? אבא שלי?‬
‫יפה מאוד! זה משעשע!‬
‫זה הטיפול הכי יעיל למישהו שלא זז מהכיסא.‬
‫מספיק עם אבא שלי.‬
‫אני אניח לו לנפשו.‬
‫מה עם קמביי שימאדה?‬
‫בוא נראה...‬
‫אמאנושי הנכבד,‬
‫אל תשכח שיש לנו הסכם עם השיקימוריביטו.‬
‫אני יודע.‬
‫אמאנושי הנכבד, בקרוב נגיע לכפר אושיודה.‬
‫טוב.‬
‫חפשו את הסמוראים.‬
‫אי אפשר להזניח אותם.‬ ‫-כן!‬
‫סליחה!‬
‫אני באמת מצטער!‬
‫אתם מוזמנים להכות אותי עד שתרגישו מסופקים!‬
‫עשינו משהו בלתי נסלח.‬
‫גם אני מצטערת.‬
‫האם תואילו ברוב טובכם לשלוט בזעמכם?‬
‫סלחו לאנשים האלו, בבקשה.‬
‫הודות להם, נפגשנו פה כולנו.‬
‫מעולם לא אמרנו שלא נסלח לכם.‬
‫אז אתם סולחים לנו?‬
‫אתם חייבים לנו עד שהבירה תושמד.‬
‫חייבים לכם?‬ ‫-בדיוק.‬
‫אתם רשאים להיערך פה לקרב.‬
‫זוהי לא הפרה של ההסכם?‬
‫מה?‬
‫אנו לא יכולים להרשות לעצמנו ‬ ‫לפספס הזדמנות שכזו להיפטר מהבירה.‬
‫וואו, זה מדהים!‬
‫השיקימוריביטו הם אנשים נהדרים!‬
‫הם נתנו לנו כל כך הרבה מתנות!‬
‫וואו! זה אילו גבוה יותר ‬ ‫מהכתפיים שלך, קיקונוג׳י!‬
‫את צודקת, זה אפילו גבוה יותר!‬
‫מה הם בדיוק, השיקימוריביטו?‬
‫הם סמוראים.‬
‫הם הניחו את החרבות במקום להפוך לשודדים.‬
‫זה נשמע הגיוני.‬
‫זו הסיבה שיש להם את כל הדברים האלה.‬
‫הם הרבה יותר מתוחכמים ממה שאתה חושב.‬
‫הם לא שונים מהסוחרים הממולחים האלה.‬
‫- גשר קאנה -‬
‫אל תתנו לסמוראים להיכנס לכפר!‬
‫אם הם ישובו, הסגירו אותם לידינו!‬
‫אספו את כל תושבי הכפר!‬
‫לא רק את הגברים.‬
‫נשים, ילדים, את כולם!‬
‫אני אלמד אתכם איך לברך את פני הבירה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫מי זה?‬
‫הצעדים האלה נשמעים כמו צב מהיר.‬
‫וואו!‬
‫זה קצושירו!‬
‫קצושירו!‬
‫זוזו אחורה!‬
‫כבר נפגשנו בקוגאקיו, ילד!‬
‫למה באתם הנה?‬
‫אז עוד היית סתם איזה עלוב שנידף ברוח.‬
‫אתה מסוגל לחתוך אותי?‬
‫אני זה ששואל שאלות!‬
‫אל תתחכם אתי, ילד!‬
‫אנחנו פה בהוראה מיוחדת של אמאנושי הנכבד.‬
‫אפשר לומר שמילותיי הן מילותיו של אמאנושי.‬
‫מה אתם מחפשים בכפר הזה?‬
‫החייל הזה ניסה להצית שריפה!‬
‫הוא בטח פעל על דעת עצמו.‬
‫אל תתעסק אתי!‬
‫למה באתם לכפר?‬
‫כדי להרוס... את הכפר.‬
‫מה?‬
‫אנחנו הולכים לשרוף את הכפר...‬
‫אודם הלהבות...‬
‫יקבל בברכה את פניו של האדון הצעיר.‬
‫הם בכל מקום.‬
‫חיילים שישרפו את הכפר הזה.‬
‫אני אחתוך אותך!‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק 24: השבועות -‬
‫- נתראה בפרק הבא! -‬